Jeg synes, vi skal vende om.
Og gå glip af en pæn skilling? Ikke tale om.
Det er her.
Op på ryggen af ham.
Skynd dig.
Dér, fang ham. - Det skal du få betalt.
Nej, lad være! Lad være!
Holdt!
Jeg fangede kun én, men et nydeligt eksemplar.
Ikke mere? Svampen bed mig to gange.
Dyssefryd.
Der var engang ...
Der var nærmere to gange, for I husker nok historien -
- om en mægtig vætte ved navn Maleficent.
Ondskabens frue og Ellemosens beskytter -
- var stadig lagt for had efter alle disse år.
Nok havde hun forbandet prinsesse Aurora, -
- men det var, inden hun fandt lyset i et menneskebarns hjerte -
- og opfostrede pigen som sin egen.
Det var jo Maleficents kærlighed, der brød selvsamme forbandelse.
Men den detalje gik på mystisk vis i glemmebogen.
For historien blev genfortalt overalt i det ganske rige -
- og gjorde atter Maleficent til skurken.
Så er tiden inde. Det er den store dag!
Kom så! Vågn op, vågn op!
Kom, dyndbasser, det er nu!
Kan I nu huske planen? - Jeg har den herinde.
Hvornår får dronningen besked? - Vær tålmodig, Tidselvid.
Mon dronning Aurora er vågnet? - Hendes tornerosesøvn er jo forbi.
Den forstod jeg godt.
Næste punkt: de forsvundne troldfolk.
Jeg har sendt flere alfer ud for at afsøge Dyssefrydengen.
Vi leder, indtil vi finder dem.
Du skal ikke hæve roden ad mig, Løev. At kvase mennesker nytter ikke noget.
Diaval, du burde holde med mig.
Jeg er Ellemosens dronning, og jeg er et menneske.
Vi må alle sammen vise lidt velvilje.
Af banen! Undskyld, men vi kommer i officielt feærinde.
Med forlov, Deres Majestæt ... - I må vente, til det er jeres tur.
Det kan ikke vente. - Ikke et øjeblik.
Det er lige før, jeg revner.
Er det ...?
Pinto!
Hun har gaver med. Den første saft fra de lunende træer.
I anledning af den store dag! - Stille, Tidselvid.
Hvad for en stor dag?
Min krone!
Jeg er ikke i humør til det her.
Pinto.
Hold nu op. Hvor skal I hen, tanter?
Jeg har ikke tid til pjat.
Hvad går der af jer?
Der er hun, Deres Majestæt!
Kom så her.
Pinto, jeg har fået nok af dine julelege. Se mig nu.
Philip, hvad laver du her? - Jeg leder efter dig.
Hej. Jeg har ikke tid lige nu.
Ellemosen er på den anden ende, og klagerne tårner sig op.
Hør engang. Hvad siger du til at forene Ulsted og Ellemosen?
Forene?
Knytte landene sammen for at sikre fordragelighed og fred.
Jeg forestiller mig en bro. - Nå, en bro?
Ja, en forening er en storartet ide, hvis det er begge parters ønske.
Den del arbejder jeg på.
Han kvajer sig. - Giv ham lidt tid.
Hør ...
Det er jo din jaketjakke.
Du er indblandet i det her, ikke? - Hvis du har for travlt ...
Nej nej, jeg har ikke travlt.
Jeg vil jo nødigt ... - Hvad ville du tale om?
Han kvajer sig.
For fem år siden troede jeg, jeg havde mistet dig for evigt.
Jeg har besluttet at gøre denne dag til vores.
Jeg har elsket dig, siden første gang jeg mødte dig.
Her er min sandhed.
Ingen trolddom eller forbandelse kan skille mig fra dig, Aurora.
Er det et dårligt tidspunkt?
Han går ned på knæ! - Det tog sin tid.
Vil du gifte dig med mig?
Ja.
Ja? - Ja, ja.
Rejs dig op og kys mig.
Der skal være bryllup!
Et overraskelsesbryllup!
Vi er selvfølgelig nødt til at fortælle det til vores forældre.
Behøver vi?
Frue.
Hvad er der? - Jeg bringer nyt.
Så spyt ud.
Det er ikke synderlig vigtigt og slet ikke noget at himle op over.
Det er bare, fordi prins Philip har ...
Forføjet sig?
Nej. Nej, Philip har ...
Gul feber? Nej, vent. Spedalskhed.
Nej, frue.
Prins Philip har bedt Aurora om at blive sin ...
Lad være ...
... med at spolere min morgen.
Frue!
Bevar roen!
Nå, skal jeg så være forlover, eller har De valgt et mosevæsen?
Hvis generalen spørger, om hun sagde ja ...
Jeg ved, hun sagde ja. Hvem vil ikke gerne væk derfra?
Hvad har du imod ellefolk? - Kalder vi dem "ellefolk" nu?
Bevingede, morderiske ...
Var din mund, general. Du ved intet om dem.
Jeg ved, at Maleficent har knust hele arméer. Det siger sagnet da.
Sådan er hun ikke.
Jeg har til opgave at beskytte vort rige, og det vil jeg gøre.
Uden tøven.
Hyp.
Luk porten op!
Krigsbyttet fra annekteringen af Agerland er ankommet. Våben.
Vi har ikke brug for våben. Stridens tid er forbi.
Ingrith.
Se, jeg har ladet dig placere lige bag mig.
Og der vil jeg altid være.
Ingrith, vi har ikke brug for våben.
Man kan aldrig være for forsigtig.
Den er ladt, Deres Majestæt.
Nå, så det er den?
Far. Mor.
Hvad sagde hun? - Hun sagde ja.
Ja! Sikken pragtfuld nyhed!
De to riger skal endelig forenes.
Ja.
Måske har jeg været selvisk og haft et forkert syn på det.
Du har truffet dit valg. Nu skal der festes.
Jeg er glad for, du bifalder det. - Meget mere end det.
Jeg vil tage imod din forlovede med åbne arme.
Hun må komme til middag. Forudsat at hun tager sin gudmor med.
Deres Majestæt ...
Vi vil møde den kvinde, der opfostrede hende.
Dronningen har ret. - Jeg ved ikke ...
Jeg insisterer. Vi bliver jo snart én stor familie.
Lad det kundgøre i det ganske rige, at min søn skal giftes med Aurora.
Og at Maleficent kommer til middag.
Jeg sender et bud med det samme.
I dækning.
Hold på hat og skørter!
Jamen dog.
Nå?
Nå.
Gudmor.
Philip har friet til mig.
Stakkel. Han skal nok komme sig.
Jeg svarede ja.
Nej. - Jo.
Jeg spurgte ikke om lov. - Heller ikke jeg.
Hvad bliver det næste? Vil du forvandle ham til en ged?
Hold op. Hvorfor kan du ikke lide Philip?
For det første er han menneske. - Det er jeg også.
Det har jeg aldrig bebrejdet dig. - Indtil jeg fandt kærligheden.
Kærlighed ender ikke altid lykkeligt, utyske.
Prins Philip er altså en prins.
En meget smuk og charmerende ...
Vil du ikke nok stole på mig?
Giv ham en chance. Lad os vise, du tager fejl.
Philip er betænksom og ejegod.
Ej god til hvad?
Kongen og dronningen vil fejre det i aften, og de har inviteret os begge.
Vil du have, jeg skal møde hans forældre?
Det er bare en middag.
De bryder sig ikke om mig i Ulsted. Hvorfor skulle jeg dog tage af sted?
Fordi hans mor gerne vil møde min.
Jeg beder dig.
Philip, jeg synes, du skal bære det her i aften.
Dit sværd?
Takket være dig bliver Ulsted og Ellemosen endelig forenet.
Min kærlighed til Aurora har intet med politik at gøre.
Men jeres kærlighed -
- vil sikre freden mange generationer frem. Tag det.
Bær det i forvisning om, at du aldrig får brug for det.
Min søn ...
Aldrig har jeg været så stolt.
Hvad med mor? Billiger hun det her?
Din mor vil komme til at elske den, du elsker.
Dyssefryd, dyssefryd ...
Min tålmodighed er ved at slippe op. - Deres Majestæt.
Skynd dig, Spytslikker. - Javel, Deres Majestæt.
Aurora sagde ja.
Alting former sig ...
... til fuldkommenhed.
Goddag.
Vis lidt mindre hugtand.
Sådan?
Prøv hilsenen.
Det er venligt af jer at invitere mig.
Det er altså ikke en trussel.
Det er meget venligt af jer at invitere mig.
Det var bedre. Prøv at neje samtidig.
Det kan vi springe over.
Hun elsker knægten højt.
De gør en stor velgerning.
Velgerning?
Frue.
Hvor er hun yndig.
Jeg har noget til dig.
Til dine horn.
Det kunne være betryggende for Philips familie. Og for dig.
Det er nok en dårlig ide. - Nej, det ...
Det er helt i orden.
Jeg er så spændt.
Det er lige, så jeg revner.
Det er Maleficent!
Høtyve? Mennesker er grinagtige.
Det går fremad.
Den, der forlader sin post, bliver hængt.
Så er de her.
De kunne forvandle mig til en bjørn. Jeg ville gøre en imponerende figur.
Se lige deres kløer. - Hvorfor taler vi om bjørne?
Dronning Aurora af Ellemosen!
Tak.
Du ser pragtfuld ud. - Jeg har sådan glædet mig.
Aurora, det er mig i sandhed en ære.
Velkommen til Ulsted.
Sikke en smuk pige. Jeg kan godt forstå, du har stjålet Philips hjerte.
Deres Majestæt.
Blomsterne i dit hår. Jeg er overfølsom.
Om forladelse.
Nej, det gør ingenting. De er bedårende.
Maleficent!
Maleficent, en fornøjelse at se Dem igen.
Dette er min far, kong John af Ulsted, og min mor, dronning Ingrith.
Velkommen til vort hjem.
Det er meget venligt af jer at invitere mig.
Ikke smile.
Jeg vil gerne præsentere Diaval.
Var slottet ellers til at finde?
Skulle det være svært?
Han konverserer. Jeg forklarer det senere.
Det var ingen sag.
Majestæter, herskaber, middagen er serveret.
Lad, som om I er hjemme.
Fugl.
Hvor lifligt.
Er der noget galt?
Det er jern.
Ligesom De ikke tåler blomster, er jern hendes svaghed.
Det anede jeg ikke. Fjern det øjeblikkeligt.
De er vel vant til at spise med fingrene?
Det er varmt i vejret, hvad? - Det er det i hvert fald.
Vi har en lille gave til Philip og Aurora -
- for at markere deres lysende fremtid sammen.
Jeg glæder mig sådan til at få småfolk på slottet igen.
Dette slot? - Naturligvis.
Det skal være deres hjem. - Aurora har vist selv et slot.
Det har jeg. - Ja ...
Hvordan blev Aurora egentlig dronning af Ellemosen?
Jeg gjorde hende til dronning. - Hendes slot er prægtigt.
Men hun har rent faktisk et andet slot.
Ikke sandt? - Mor ...
Et i Ellemosen og et, hendes far efterlod sig.
Kong Stefan hed han vist.
Det slot har aldrig været mit hjem. Det blev foræret til folket.
Du er altså en ægte prinsesse, selvom Stefan døde.
Eller blev dræbt. Døde han, eller blev han dræbt?
Begge dele.
Det er rigtignok lummert.
Jeg mindes historien om et barn. Et barn forbandet til at sove -
- og aldrig vågne igen.
Virkelig?
Hvem gør dog sådan noget mod et uskyldigt barn?
Der findes mange, der udnytter de uskyldige.
Deri er Deres slags sikkert enig. - Hvad mener De med min slags?
Hun mener mennesker.
Der forsvinder troldfolk i Ellemosen, ranet af menneskelige vildttyve.
Det har jeg aldrig hørt om. - Nogen må have givet ordren.
Anklager De kongen?
Det sagde hun ikke. - Hvem skulle dog rane troldfolk?
To bønder er blevet fundet døde ved grænsen til Ellemosen.
De havde været væk i dagevis.
Ser man det. - Det er tydeligt at se.
Grænserne er åbne, men mennesker er ikke velkomne.
Hvad antyder majestæten?
Uskyldige mennesker bliver slagtet i Ellemosen, -
- og hun taler om troldfolk.
Behersk Deres dyr. Ellers gør jeg det.
Havde jeg ikke vidst bedre, ville jeg kalde det en trussel.
Gør De da det? Ved De bedre?
Så er det godt. - Slip den.
Vær sød at slippe den.
Det er en festaften.
Tilgiv mig. Han har ret.
Lad os ikke glemme anledningen. Begyndelsen på Auroras nye liv.
Skål.
Det er prisværdigt, Maleficent, -
- som De stik imod Deres natur har opfostret barnet.
Men nu -
- skal Aurora endelig kende -
- en rigtig families kærlighed.
En rigtig moders. For til min store fortrydelse -
- har jeg aldrig selv fået en datter.
Men det ændres i aften.
Fra i aften vil jeg betragte Aurora som min egen.
Vagter! - Vi har åbnet vort hjem for en heks.
Stop!
Der bliver ingen forening, intet bryllup.
Maleficent! - Beskyt kongen!
Maleficent, hold inde. - John, jeg er bange.
Hvad har hun gjort ved mig?
Far!
John!
Vi tager hjem.
John! Det er en forbandelse.
Det er en forbandelse! Maleficent har forbandet kongen!
Hvad har du gjort? - Jeg har intet gjort.
Aurora, vi tager hjem nu.
Aurora!
- Væk ham.
Vær sød at vække ham.
Af vejen!
Til sovekammeret!
Vi har ingen redskaber, der kan omvende magien.
Der må være et sår, et bevis på hendes hekseri.
Lad majestæten bevare sin værdighed. Vi så alle, hvad Maleficent gjorde.
Det gør mig ondt.
En forbandelse over kongen er en forbandelse over riget.
Han ønskede bare fred. - Det hele er min skyld.
Du har intet at undskylde for, min kære.
Maleficent er til fare for alle.
Især for dig. Vi vil gøre vores bedste for at beskytte dig.
Det må være muligt at hæve forbandelsen.
Kan du ikke prøve at kysse ham?
Ægte kærlighed og alt det der.
Det virker næppe. - Det kunne måske redde ham.
Et kys er jo bare et kys. - Jeg beder dig, mor.
Nuvel.
Du ville have fred. Nu kan du hvile i fred for evigt.
Jeg sagde det jo. Det her er ikke noget eventyr.
Jeg tager tilbage til Ellemosen. Det er den eneste løsning.
Vent nu lidt. - Jeg må finde hende.
Det er midt om natten. - Hun skal nok hæve forbandelsen.
Så lad mig tage med. - Nej, bliv hos din familie.
Du er min familie.
Lad hende gå, Philip. Måske kan hun redde ham.
Maleficent!
Gudmor!
Kom tilbage.
Hun er ikke i Ellemosen. - Diaval.
Ingen har set hende. - Hvor er jeg glad for at se dig.
Hun er forsvundet.
Hvad hvis hun aldrig kommer tilbage? Så må jeg forblive et menneske.
Jeg er nødt til at finde hende.
Hun er den eneste, der kan bryde forbandelsen.
Sig, hun er død.
Jernet spiddede hende. Hun røg i floden og ud over vandfaldet.
Hvor er så hendes hoved?
Der var noget andet. Et andet væsen.
Det trak hende op af havets dyb.
Hvad lignede det? - Hende.
Det steg til vejrs med hende. - Hun er altså ikke længere alene.
Vi må forberede os på krig.
Maleficent har forbandet kongen!
Havde Conall ikke fundet hende, ville hun være død.
De skød hende med den her.
Kan I høre det?
Det er et budskab fra menneskene. Jeg hører det højt og tydeligt.
At vi skal dø.
Menneskene har brugt jern imod os i århundreder.
Og det har næsten udryddet os.
At dræbe bønder i Ellemosen optrapper kun konflikten, Borra.
Af klippens jern smedede de sværd og skjolde og drev os under jorden.
Men det her ...
Det vil udslette os. - Vi er i sikkerhed her.
Men hvor længe? Menneskene skal nok finde os.
Jeg opfordrer til krig.
Jeg opfordrer til krig! Nu og her!
Der er for mange mennesker.
For mange riger.
De vil hele tiden opfinde nye midler til at dræbe os.
Vi kan ikke vinde.
Vi kan ikke vinde!
Ikke på denne måde.
Du tager fejl, Conall.
Vi har noget, de ikke har taget højde for.
Vi har hende.
Hun har kræfter, ingen af os besidder.
Hun er såret, Borra.
Hvem er I?
Du stinker af menneske. Måske tog jeg fejl af dig.
Måske skulle Conall have ladet dig ligge på havets bund.
Nej.
Det er derinde, ikke sandt? Inde i dig.
Kan I se det?
Kan I se, hvad hun rummer? Det vil redde os alle.
Du reddede mig.
Kom.
Lad mig vise dig, hvem vi er.
Vi er mørkevætter ligesom dig.
Vi er de eneste, der er tilbage, langt væk fra menneskenes blikke.
I takt med menneskets udbredelse søgte vi skjul i alverdens egne.
Vi gjorde, hvad vi måtte, for at overleve.
Men mange gik bort.
For få generationer siden levede vores art overalt i verden.
På tundraen. I skoven.
I junglen.
I ørkenen.
Nu er vores eneste tilflugtssted her i denne grotte.
Vores oprindelsessted.
Leg nu i vinden.
Af sted!
Børnene burde svæve over træer og floder.
I stedet vokser de op i landflygtighed.
Jeg kan beskytte dem.
Ved at føre krig mod menneskene? - Jeg har bekriget dem hele mit liv.
Ikke dem alle sammen. Et opfostrede du som dit eget.
Måske behøver vi ikke at skjule os for dem.
Måske kan vi leve uden frygt og krig.
I fællesskab.
Det kommer aldrig til at ske.
Fanget!
Velkommen til dit nye hjem.
Vi har været bekymrede for dig.
Deres Majestæt, jeg kunne ikke finde hende.
Jeg har så ondt af dig.
Hun har kastet en sort skygge over din lykke.
Jeg ved, hun var imod giftermålet. Hun stolede ikke på dig som dronning.
Da jeg så hende til middagen med hendes ...
... horn dækket til ...
... nedbøjet og underdanig ...
Intet under, at hun for i flint.
Jeg aner ikke, hvad jeg skal gøre. - Du elsker min søn, ikke sandt?
Inderligt.
Kærligheden vil læge dine sår. Den læger alle sår.
Lad os komme videre sammen -
- som en familie.
Til alle i Ellemosen.
Hvad er dog det for et spektakel?
Kongen og dronningen indbyder jer til bryllup -
- mellem deres søn, Philip, og Aurora om tre dage.
Alle er velkomne.
Og alle forventes at komme.
Vi er inviteret op på slottet! - Aurora har ikke vendt os ryggen.
Jeg vidste, jeg ville blive inviteret. Det er godt, I to også kom med.
Hvem skal giftes?
Aurora, vi behøver ikke at tænke på brylluppet lige nu.
Dronningen har ret.
Det skylder vi dem alle sammen. I særdeleshed kongen.
Hvad med Maleficent?
Hun er borte.
Fugl Føniks. Det siges, at mørkevætterne udsprang af hende -
- og udviklede sig gennem århundrederne.
Du er hendes sidste ætling. Hendes blod er dit.
Du er hende.
Du besidder magt over liv og død, undergang og genfødsel.
Men naturens vældigste kraft er evnen til at forvandle sig.
Du forvandlede dig, da du opfostrede Aurora.
Da du fandt kærligheden i din forpinte eksistens.
Jeg beder dig om at tage al din vrede og al din smerte -
- og undlade at bruge den.
Hjælp os med at slutte fred med menneskene.
For freden -
- kan blive mørkevætternes sidste forvandling.
Ellemosen er verdens sidste urørte natur.
Alligevel gjorde du et menneske til dens dronning.
En datter, du elskede.
Jeg har ingen datter.
Hun har valgt side.
Vi har netop hørt det. Der skal stå bryllup på slottet om tre dage.
Der vil komme mennesker fra nær og fjern.
Så angriber vi. Vi dræber kongen og dronningen af Ulsted -
- og deres unge prins.
Deres rige vil synke i grus, -
- og vætterne vil rejse sig igen.
Det er troldfolket, der har lavet den.
Jeg bar den, da jeg ægtede kongen.
Jeg er sikker på, den vil være perfekt.
Det er jeg også.
Hun er yndig.
Med tanke på hendes opvækst. - Hos heksen, der forbandede hende.
Det er et under, prinsen kom forbi. - Og at staklen overhovedet er i live.
Når jeg bliver ældre, vil jeg bo her i Ellemosen hos dig.
Så kan vi passe på hinanden.
Hvad er der i vejen? - Ikke noget.
Jeg kender dig bedre end som så.
Smykkerne, mit hår ...
Alle disse regler. Jeg kan ikke få vejret.
Jeg føler mig ikke mere som dronning af Ellemosen, men som en fremmed.
Hør her. Jeg forelskede mig i en pige i skoven og kun hende.
Du skal ikke lave om på dig selv. Det vil jeg ikke have.
Jeg skulle aldrig have bedt hende om at tage det tørklæde på.
JERNPULVER
Ja!
Nå?
Virker det?
Jeg har alt for få forsøgsdyr, og udvindingen kræver stor omhu.
Udvindingen af hvad?
Dyssefryd. De gror på troldfolkets grave og indeholder deres essens.
En blanding af pollen og jernpulver vil tage livet af et troldvæsen.
Vi skal bruge læssevis.
Vis mig det.
- Nuvel.
Endelig vil Ellemosen blive min.
Ikke mere troldtøj.
Vær på vagt, manne.
Det var her, jeg fandt dem. Men hvad hvis den bevingede kommer?
Det skal du ikke bekymre dig om.
Vi er forberedt. Tag dyssefrydene.
Sæt i gang!
Hav jeres våben klar.
Maleficent.
Det er her, vi begraver vore døde.
De har tilintetgjort det.
Sådan gør menneskene.
De er skadedyr, der raserer Jorden. Vi må stoppe dem.
I årevis tog du dig af et menneske.
Nu er det på tide, du tager dig af dine egne.
Fyr!
Lad jeres våben!
Fyr!
Igen! Der er en til!
Bliv tæt sammen. Vi forlader lige straks Ellemosen.
Tag fat i hånden, vingen eller halen på nærmeste mand.
Hold formationen.
Stop en halv. Vi har fået besked på at lade væsenerne tage plads først.
Men jeg er ikke menneske. Jeg er en ravn. Den sorte fugl.
Risene er fortræffelige.
De er til at kaste på brudeparret. - Og spilde udmærkede ris?
Hvad venter vi på?
Hvorfor må menneskene ikke også komme ind?
Hvorfor må vi ikke komme ind?
Jeg ved, det betyder ulykke, men jeg måtte bare se dig.
Til dig.
En dyssefryd?
Hvor har du fået den? - Af min mor.
Solen er stået op. Det er vores bryllupsdag.
Af min mor.
Hvor skal vi sætte os, Flinte? - Til venstre. Vi er brudens følge.
Det er vi nemlig. Men gommen er nu også nydelig.
Ja, det er han. Jeg følger dem begge to.
Hov?
Det er kun mig, der må være her, og jeg er her allerede, -
- så gå din vej.
Maleficent, hold inde.
Maleficent. Det var ikke hende, der gjorde det.
Forsvind! Eller jeg tilkalder vagterne.
De forsvundne troldfolk. - Jeg sagde forsvind.
Hvad har du gjort?
Du er en fe. - Hvor vover du!
Jeg er Spytslikker, adelsmand og dronningens tjener.
Hun har taget dine vinger.
Vi må befri dem. De hører til i Ellemosen.
Ligesom dig, Aurora.
Et menneske, der har forrådt sin art.
Det var dig, der forbandede kongen.
Kære ven.
Nok er du dronning, men du er meget ung.
At regere mennesker er mere kompliceret -
- end at løbe barfodet omkring med blomster i håret.
Da jeg var ung ...
... grænsede min families rige op til Ellemosen.
Og en usædvanligt streng vinter -
- døde vores afgrøder, og folket begyndte at sulte.
Når vi skuede ud over murene, kunne vi se troldfolket trives.
Min bror og jeg ville tage, hvad vi havde brug for, -
- men min far, kongen, appellerede til deres velvilje.
Han valgte fred frem for folket og sendte min bror ud for at mægle.
Han kom aldrig tilbage.
De uhyrer, der knap kunne grynte endsige forhandle, slog ham ihjel.
Jeg tror ikke på det. - Frygten greb folket.
De væltede min far.
Landet standede i våde, og jeg blev forvist.
Nød tvang mig til at ægte kong John af Ulsted.
Endnu en svag konge, der prædikede tolerance og imødekommenhed.
Og nu er min egen søn -
- blevet forblændet af fantasmer om harmoni.
Men fred skal ikke blive vores undergang.
Spær hende inde.
Krigen står for døren.
Jeg ville ønske, du kunne være her hos mig.
Conall ønskede fred ...
... og de fyldte ham med jern.
Nu får vi vores krig.
Vores kamp begynder nu!
Vi vil gøre front sammen!
Vi vil kæmpe sammen!
Og vi vil ingen nåde vise!
Hvor er alle Philips gæster? - Mennesker har ingen tidsfornemmelse.
Start musikken.
Hun er forsvundet.
Det er en fælde! I dækning!
Deres Majestæt.
De kommer fra havet.
Denne vej!
Deres Højhed! - Afvent min ordre.
Vent.
Hvad foregår der?
Nu.
Fyr!
De er ligesom hende.
Retræte! Retræte!
Fald tilbage!
Maleficent har indledt en krig. Først min far og nu dette.
Det var ikke Maleficent, der forbandede ham.
Hun forbandede ham ikke.
Det var din mor. - Hvad siger du?
Det var tenen.
Forbandelsen sidder stadig i den. Din mor brugte den mod din far.
Se.
Det er magen til.
Hun har låst ellefolket inde i kirken. Det er ikke et bryllup.
Det er en fælde.
Husk, hvor du kommer fra.
Husk, hvem du er.
Jeg har truffet mit valg. Du må også træffe dit.
Flyv lavt!
Del jer!
Efter mig!
Angrib!
Antænd!
Tanter!
Den er for tung!
Aurora! - Diaval, du er her.
Vi er låst inde!
Vend våbnene!
Mor! Stands det her!
Vi fører krig. - Det er en massakre.
Du forstår det ikke. Disse væsener står mellem os -
- og selve vores overlevelse.
Du tager fejl. Vi kan stå sammen.
Det er dårskab at tro det.
Du aner ikke, hvad det kræver at kæmpe for vores art.
Du løj for mig.
Jeg beskytter riget og din trone.
Hvad med far?
Beskyttede du også ham?
Prinsen er skidt tilpas. Følg ham til hans gemakker.
Nu.
Stop, Deres Højhed!
Hold inde!
Min mor forbandede kongen for at kunne udrydde ellefolket.
Vi må gøre noget!
Farvel, piger.
Kom tilbage!
Flinte!
Nej!
Bliv hos dine egne.
Løb, Aurora! - Slip ham!
Gudmor.
For Flinte!
Ud! Ud!
Denne vej! Denne vej! Ud!
Stands!
Det her er ikke min kamp. Krig er min mors ønske, og I opfylder det.
Hendes had skal ikke ødelægge hverken mit rige eller jeres.
Jeg vil ikke have vætteblod på hænderne.
Denne vej!
Maleficent er vendt tilbage!
Hun går efter dronningen.
Hold inde! Stands!
Sænk jeres våben!
Der er den ondskab, jeg lovede dem.
Jeres slags er mere forudsigelige end mennesker.
Stop! Stop!
Næsten da.
Undskyld, jeg tvivlede på dig, men det her er ikke dig.
Jeg ved, hvem du er.
Jeg kender dig.
Du kender mig ikke.
Jo, jeg gør.
Du er min mor.
Ved du, hvad der kendetegner en stor leder, Aurora?
Evnen til at vække frygt i sine undersåtter -
- og bruge den frygt ...
... imod sine fjender.
Derfor udbredte jeg historien -
- om den onde heks og prinsessen, hun forbandede.
Det var lige meget, hvem der vækkede Tornerose.
Folk blev skræmt fra vid og sans, og historien blev til et sagn.
Du synes, jeg er et uhyre. Men det, jeg gjorde -
- mod kongen, mod Maleficent og mod min søn, -
- gjorde jeg for Ulsted.
Du har forrådt dine egne, og det skal du straffes for.
Maleficent er død!
Aldrig mere skal vi leve i frygt.
Ulsted er endelig frit.
Slip mig!
Hvad sker der?
Jamen dog.
Goddag, utyske.
Jeg har savnet dig.
Slog De hovedet?
Ja.
Philip. - Ja?
Elsker du min datter?
Af hele mit væsen.
Godt.
Denne tilhører vist Dem.
Forbandelser ophører ikke.
De brydes.
Det er forbi.
Det er slut med at strides. Ulsted vil aldrig mere angribe Ellemosen.
Fra denne dag af vil vi komme videre -
- og finde vej ...
... i fred og fællesskab.
I dag holder vi bryllup.
Ikke kun for at forene to mennesker, -
- men for at forene to riger. Og alle er inviteret.
Alle kan vide sig trygge, og alle er velkomne.
Halløj.
Vi kan ikke leve blandt uhy...
Nogen burde dække de horn til.
Gid Conall kunne se dig.
Borra ...
Det er tid til at komme hjem.
Goddag.
Kom lige.
Ja?
Vil du give mig bort?
Aldrig.
Nej. Vil du føre mig op ad gulvet?
Ja.
Undskyld, hvis jeg maltrakterede jer.
Er det ...?
Hun kan lave hende om.
Tror jeg.
Kun hvis vi ønsker det.
Far.
Hvor er det godt at se dig.
Jeg har drømt om dette øjeblik. Endelig er de to riger forenet.
Takket være dig.
Jeg er meget stolt af dig.
Grønt klæder hende bedre. - Du mener lyserødt.
Grønt.
Lyserødt. - Grønt!
Flinte!
Det er perfekt.
Giv slip på hende.
Tag dig sammen.
Vi er samlet her for at forene to riger adskilt af frygt.
I lærer os, at vi ikke defineres af, hvor vi kommer fra, -
- men af, hvem vi elsker.
Ringene.
Vil du, Philip, tage Aurora ...? - Ja.
Og vil du, Aurora ...? - Ja.
Så erklærer jeg jer for ægtefolk at være.
Værsgo at kysse bruden.
De smiler.
En ny dag gryr.
Nemlig.
Godmorgen.
Vil du ikke blive her? - En kort tid.
Men bare rolig.
Vi ses til barnedåben.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2019